Korporatsioon Vironia 1900–2000

Korporatsioon Vironia 1900–2000

Table of Contents
1. [TRÜK=100%] Krüptoloogia—mis see on? Nicolai Liventhal	000
Krüptoloogia iseloomu ja ajaloo üldjooni	000
Krüptoloogia riikide saatuste kujunemisel	000

Chapter 1. [TRÜK=100%] Krüptoloogia—mis see on? Nicolai Liventhal
Alljärgnev on alb2000 toimkonna selle peatüki planeerimise märkmestik. Seda märkmestikku summutatakse kilede valmistamise ajal. (The following is alb2000 editorial-team planning material. This material will be suppressed when alb2000 goes to press.) 
REDIGEERIMISE KROONIKA
* 20010323T024918Z
  __{tkarmo} tegi pisiparandusi laduminses
    nagu soovitatud paberiposti teel
    ex{nl}ad{tk}@20010117

KVALITEEDIKONTROLLID
!_{{kkulm} kontrolligu m\~oningaid punkte
  __TEHTUD@20000622T143600Zumbesumbesumbes
    __{kk} leidis k\"atte puuduv "XYZ" Caesari alteksti t\"ahestikus
    __{kk} parandas Midway: mitte saarestik, vaid atoll
!_{tkarmo} heitku pilk rhetoorikale ning esiletoodud faktidele
  __TEHTUD@20000728T004925Z
    __{tk} jagas pala kahte alamossa
      (_luues alamosade pealkirju: seda s\~onastust 
        {krunnel}, v\~oi {nliventhal} ise, tahab v\~oib-olla 
        hiljem timmida) 
      ja demoveeris 
      lugemismaterjali soovitusi kehatekstist note-elemendi sisustusse 
    __{tk} pehmendas tooni PISUT, j\"attes maha m\~oningauid hyyum\"arke 
      (_hyyum\"argid lubatavad, kuid ei tohi nendega liialdada) 
    __{tk} lisas pisiseletust RSA kohta
      (_sest muidu lugeja v\~oib kaevata, et RSA, kui 
        uue "asymmeetrilise" kryptograafia rajaja, on vaid yhekylgselt
        valgustatud):
     <__TSITAAT>
      (ja kus
      üldpublik saab enšifreerida nn. avaliku
      võtmega, kuid ainult sõnumisaaja saab
      dešifreerida oma
      nn. privaatvõtmega)
      </__TSITAAT> 
    __{tk} muutis Zimmermanni telegrammikriisi analyysis termin "provintsid" 
       terminiks "osariigid" 
      (_Kanadal on provintse, USA-l aga osariike) 
    __{tk} asendaas "Inglismaa" keelendeid "Suurbritannia" keelenditega
      __tegemist ei ole siin spetsiifiliselt Inglismaaga: ka Shotimaa 
        on m\"angus, kuna tegemist on tegelikult Westminsteri (Londoni) 
        valitsusinstantsidega  
    __{tk} tegi paaris kohas selgemaks, kas tegemist on esimese v\~oi, 
      pigemini, teise maailmas\~ojaga
      __insereerides terminit nagu "esimene" 
    __{tk} \~ogvendasa delikaatset de jure/de facto Balti-riikide 
      1918-1940.a. iseseisvuse kysimust j\"argmise kirurgiaga:
      asendada <__TSITAAT> enda iseseisvust kuulutada, mis kestis 1940
      aastani</__TSITAAT> lyhema tekstiga 
      <__TSITAAT>enda iseseisvust kuulutada</__TSITAAT>
      __praegu hr Putin on vist seisukohal, et iseseisvus katkes de jure 1940, 
        Washington aga vist seisukohal, et ta katkes vaid de facto 
    __{tk} \~ogvendas Colossuse loo: masin oli arvutiTAOLINE, kuid mitte
      arvuti kitsas m\~ottes 
      (tema programm ei l\"ainud suvap\"o\"ordusm\"allu); masin ei murdnud
      Enigma shiffri (seda tegid lihtsamad "Bombe" masinad), vaid
      Enigma j\"arglase, Hitleri viimase shiffri 
      (shiffer nimega, umbes, "Lorenz": sellist peensust meil pole aga vaja)  
!_{oshihalejev} kontrolligo keelt ja {tkarmo} kandku parandused sisse
  __TEHTUD@20000916
    __oli v\"ahe muudatusi, kuid siiski kohati n\"ait.
      "peale fuufuud barrbarr oli zarrzarr" -> 
      "peale fuufuud oli zarrzarr barrbarr"
!_{tkarmo} kontrolligu pala {nliventhal}-i masinkirja
  ja ka kirja 
  ex{nliventhal}ad{tkarmo}@20000815
  __TEHTUD@20000916
    __{tk} leidis vist KOLM halba viga 
Ülaltoodu on alb2000 toimkonna selle peatüki planeerimise märkmestik. Seda märkmestikku summutatakse kilede valmistamise ajal. (The foregoing is alb2000 editorial-team planning material. This material will be suppressed when alb2000 goes to press.) 
 Artikli pealkirjas leiduvat küsimust olen ma kuulnud ikka ja jälle isikutelt, kes pole kunagi varem kohanud seda sõna. Ma püüan lühidalt selgitada selle vähetuntud teadusala tähendust, iseloomu, ajalugu ja poliitilist tähtsust maailma riikide saatuste kujunemisel.
Krüptoloogia iseloomu ja ajaloo üldjooni
 Enam tuntud termin krüptograafia tähendab salakirjade loomist, nende kasutamist, s. t. lugemist salakirja võtme abil või ka salakirja «murdmist» (krüptoanalüüsi, code breaking), kui kasutatud salakirja võti on tundmata. Salakirja süsteemide (šifrite, krüptogrammide, koodide) loomine, tõlgendamine ja süsteemide murdmine teiste teadusalade (peamiselt matemaatika, kaasa arvatud statistika) abil on krüptoloogia (cryptology).
Kes tegutseb selle enam-vähem saladusliku teadusalaga? Kõik teavad muidugi, et spioonid—salakuulajad—on alati kasutanud salakirju, kui nad teistest riikidest teateid saadavad oma kontorile kodumaal või kui nad üksteisega välismaal kirjavahetust peavad. Riiklikud julgeoleku organid nagu näiteks FBI, NSA või CIA USA-s ja KGB (nüüd Venemaal FSB) püüavad salakuulajatelt saadetud teateid kinni ja proovivad šifreeritud teksti murda.
Sõjaväele on krüptograafia ja krüptoloogia kunstide tundmine suure tähtsusega. Eriti sõja ajal on salakirjaga tegutsevate isikute töö riikidele hädavajalik. Sõjaväe üksused peavad üksteisega ühenduses olema šifreeritud (krüpteeritud) krüptogrammidega ja ülalmainitud riiklikud asutused annavad tööd kümnetele tuhandetele ametnikele, kes vastaste kirjavahetust püüavad nii ruttu kui võimalik lahendada.
Miks avalikkus kuuleb nii vähe krüptoloogide tegevusest? Sellepärast, et iga riik sunnib neid vannet andma, et nad kunagi oma tegevusest ei tohi midagi rääkida. Me teame, et mitmetel endistel salakirja ametnikel, kes peale pensionile jäämist on isegi oma tegevusest raamatuid kirjutanud, on hiljem olnud palju häda, et vältida kohtulikku karistust ja tagakiusamist julgeoleku organite poolt.
Kurjategijatel, nagu varastel, röövlitel, narkokauplejatel ja teistel sarnastel isikutel, on alati põhjust omavahelist kirjavahetust pidada salakirjades. Üks anarhistide salakirja süsteem, nn. «anarhistide asendusšiffer» andis kunagi peavalu tsaristlikul Venemaal. Tänapäeval me oskame seda süsteemi päris kergelt dešifreerida (murda). Kurjategijate paljastajatel—politseil—on salakirjade kunsti tundmine olulise tähtsusega nende võitluses kuritegevuse vastu.
 Salakirjade kasutamine alagas juba aastatuhandete eest. Palestiinas kirjutatud piiblis leidub näiteid salakirjade tarvitamisest. Jeremia raamatu 25. peatükis, 26. salmis ja ka 51. peatüki 41. salmis on Babüloonia maa millegi pärast šifreeritud SHESHAK, kus õige sõna BABYLON on asendatud heebrea tähestikust ümberpööratud järjekorras võetud tähtedega. —Miks? Seda me ei tea.
Araablastel oli omal ajal suur ja huvitav kirjandus. Nemad kasutasid ka salakirja kunsti, kuna on säilinud aastast 790 kirjutatud Raamat Salakirjast(Kitab al-mu’amma), kus teadlane Al-Khalil sai inspiratsiooni talle Bütsantsi keisri poolt saadetud kreekakeelsest krüptogrammist. Araablaste suures 14-köitelises entsüklopeedias aastast 1412 leidub täpsem kirjeldus krüptograafiast peatükis Salajane Teadete Varjamine Kirjades, kus tutvustatakse seitset šifrit.
 Kreeklane Polybios (200 enne Kristust) leiutas päris moodsa šifreerimisruudu, nn. Polybiose ruudu. Sellesse kirjutati hiljem sisse ladinakeelsed 25 tähte (I = J) ja iga ruutu nummerdati ridades ja veergudes ühest viieni. Minu ettepanek selle ruudu tarvitamiseks eesti keeles on selline, kus täht A on 11, G on 22 jne. Ladinakeelsest ruudust me eemaldame tähed Q, W, X, Y, Z, asendades need eesti tähtedega Õ, Ä, Ö, Ü ja lisaks veel J.
-	1	2	3	4	5	
1	A	B	C	D	E	
2	F	G	H	I	J	
3 	K	L	M	N	O	
4	P	R	S	T	U	
5 	V	Õ	Ä	Ö	Ü	

Lugeja osakab muidugi ruttu dešifreerida, et siin on Polybiose ruudus šifreeritud numbrireaga 51244235342411 tuntud Eesti korporatsioon. Dešifreerimise «võti» on siin nii ridades kui ka veergudes 1–5. Kui me aga 1–5 kohad ära muudame, näiteks ridadeks 4–2–3–5–1 ja veergudes 5–2–4–3–1, siis on krüptogrammi (šifri) lahendamine päris keeruline, kui me õiget võtit ei tunne.
 Vanad roomlased ei tahtnud kreeklastest rumalamad olla ja nad leiutasid omi šifreid. Tuntud ja tänapäeval naeruväärseks saanud roomlaste šiffer loodi keisri ja väejuhi Julius Caesari poolt. See on järgmine: 
Algteksti tähestik	ABCDEFGHIJKLMNOPQRSTUVWXYZ	
Šifri tähestik	XYZABCDEFGHIJKLMNOPQRSTUVW	

 Šifri tähestik on nihutatud 3 kohta paremale nii, et iga šifri täht leitakse 3 kohta vasemal algtähest: V = S, I = F, R = O, O = L, N = K, I = F, A = X. Dešifreerimisel me loeme šifritähtede peal leiduvatest algteksti tähtedeks VIRONIA.
Šifritähestikku (näiteks kirjutatud papiribal kahekordse tähestikuga) on võimalik nihutada 25 korda, nii, et Caesari šifriga võib teha 25 mitmesugust salasõnumit. Igaüks neist on aga kiiresti lahendatav, kui me tähestikku nii kaua nihutame, kuni algteksti tähed selles leitakse. Caesari šiffer ei jäänud kauaks saladuseks tema vaenlastele, kes tema teateid oskasid lugeda. Seda šifrit võib aga raskemaks teha «võtmesõna» kasutamisega, näiteks selliselt:
V I R O N A B C D E F G H J K L M P Q S T U W X Y Z . 
Võtme kasutamine (mida tunnevad vaid saatja ja vastuvõtja) on soovitav, kuna täiesti segipaisatud tähti on raske meeles pidada.
Euroopas levis krüptograafia kasutamine eriti 13–18 sajandil päris kiiresti. Juba 13. sajandist alates hakkas paavstiriik Vatikan oma kirjavahetuses tarvitama salakirju. Ka doodžide palees Veneetsias töötas eriline kontor «šifrisekretäridega». Veneetsia eeskujul asutas paavst Paulus III Roomas 1580. aastal šifribüroo kuulsa krüptoloogi Giovanni Battista Argenti juhtimisel.
Järgevatel sajanditel asutati Euroopa suurriikides erilised šifrikontorid, nn. «mustad kambrid». Eriti kuulus oli Viini must kamber. See oli tähtis salaluure ja krüptograafia keskus 17.–18. sajandil. Igal hommikul kell 7.00 ja hiljem 10.00 toodi kotitäied posti kogu keisririigist kontorisse Geheime Kabinetskanzlei, kus kõik kirjad registreeriti ja tarviduse korral dešifreeriti. Huvitavate kirjade sisu pandi kirja ja siis saadeti kirjad originaalümbrikutes edasi adressaatidele. Austria keisrinna Maria Theresa oli väga huvitatud selle asutuse tööst ja kasutas saadud väärtuslikku informatsiooni oma sõdades Friedrich Suure vastu.
Eelpool kirjeldatud Julius Caesari šiffer ja sellest tuletatud keerulisemad šifrid võtme kasutamisega olid vaid esimesed primitiivsed salakirjad. Šiffer, kus iga täht asendatakse alati sama tähega nimetatakse monoalfabeetiliseks substitutsioonšifriks (asendusšifriks).
Neid lahendatakse tavaliselt statistilise tähesageduse analüüsiga. Igas keeles leidub tabeleid tähtede esinemissageduse kohta. Näiteks on ETOAS jne. sagedamini esinevad tähed võrreldes XYZ. Inglise keeles esineb täht E 13-protsendiga pikemates tekstides, Z vaid 0,1 protsendiga. Tähtede esinemissageduse analüüs paljastab varsti algteksti, kui see on paraja pikkusega.
Algteksti varjamine imelike märkidega, nagu näiteks kirjeldab Arthur Conan Doyle Sherlock Holmes’i novellis The adventure of the dancing men (kus tähed asendati kujunditega), ei aita midagi, kuna «tantsijate» erinevad asendid paljastatakse sageduse analüüsiga, millega leitakse õiged tähed.
Hoopis keerulisem on lugu, kui šifreerimisel kasutatkse polüalfabeetilist substitutsioonšifrit. Tuntud prantsuse diplomaat ja krüptoloog Blaise de Vigenère (1523–96) uuris kõiki seni leiutatud salakirja süsteeme ja oma 600-leheküljalises teoses Traicté des Chiffres ta soovitas kasutada tabelit, mis on saanud nimeks Vigenère’i tabel. Tabel koostatakse järgmiselt: 
- 	A 	B 	C 	D 	E 	…	X 	Y 	Z 	
A 	a 	b 	c 	d 	e	…	x 	y 	z 	
B 	b 	c 	d 	e 	f	…	y 	z 	a 	
C	c 	d 	e 	f 	g 	…	z 	a 	b 	
⋮ 	⋮ 	⋮ 	⋮ 	⋮ 	⋮ 	⋮	⋮ 	⋮ 	⋮ 	
Y	y 	z 	a 	b 	c 	…	v 	w 	x 	
Z	z 	a 	b 	c 	d 	…	w 	x 	y 	

Tabelis on 26 rahvusvahelise alfabeedi rida, iga rida nihutatud üks kord vasakule. Šifreerimisel võetakse valitud võtmesõna tähed välja vasakust A–Z veerust ja algteksti tähed ülemisest A–Z reast ja nende kahe tähe kohtumisel horisontaalsest reast ja vertikaalsest veerust saadakse šifritäht. (Näiteks: võtmesõna reast võetud täht B kohtub algteksti tähega D ülemisest reast andes tabelis šifritähe e, täht C annab kohtumisel E-ga tähe g, täht Y annab kohtumisel A-ga y jne.) Võtmesõna pikkus otsustab kui raskelt või kergelt on analüüsitav krüptogramm lahendatav. Võttes võtmesõnaks näiteks VIRONA šifreeritakse iga algtäht 6 erineva tähega. See tähendab, et šiffer on siin 6-perioodiline. Šifri õige vastuvõtja tunneb võtmesõna ja selle pikkust ja siis tükeldab saadud teksti 6 veergu ja loeb välja tabelist algtähed.
 Seda geniaalset šifreerimismeetodit peeti paljude aastate jooksul lahendamatuks. Siis leidsid aga teised krüptoloogid, kuidas võib välja arvestada perioodi pikkust ja siis tükeldada salakiri selle alusel veergudesse (näiteks 6 VIRONA võtmesõnas), kus siis iga veerg on muudetud monoalfabeetiliseks šifriks, mis lahendatakse sagedusanalüüsiga.
Teine suur ja palju kasutatud šifrite süsteem asendusšifri kõrval on transpositsioonšiffer (ümberpaigutusšiffer), kus tähti ei asendata teiste tähtedega, vaid paigutatakse ümber mitmesuguste süsteemide alusel. Võtame näiteks lause EESTI ON MU ISAMAA. Šiffer sellest võiks ehk olla ITSEE NO UM AAMASI. Sellist ümberpööramist lahendab iga väike laps. Ta võiks aga ka olla näiteks sarnane: ESINUSMA ETOMIAA—mida on tunduvalt raskem lahendada. Kirjutades algteksti ruudu kujuliselt ja paisates tähed ringi mingi kokkulepitud süsteemi alusel, muudetakse šifri murdmine päris tülikaks ettevõtteks. Vene anarhistid tarvitasid transpositsioonišifrit, kus algteks muudeti esimeseks šifriks, mis siis teistkordselt ümber paigutati.
Siin pole võimalik igasuguseid teisi šifreid ja koode tutvustada, nagu näiteks morsetähestikul baseeruvad šifrid; šablooni- või võrkšifrid, kus algtekst šifreeritakse šabloonide abil (seda tarvitati Eesti sõjaväes enne Teist maailmasõda); šifri teistkordne ülešifreerimine kordumatu numbrijadaga (one-time-pad system, armastatud Nõukogude Vene salakuulajate poolt välismaal), …
Paberi ja pliitasiga tehtud šifrid kohandati hiljem mitmesugustele aparaatidele, mis võimaldavad tähtede asendamist lükatitega, ketastega ja silindritega. Viimase maailmasõja ajal kasutati kõikides sõdivate riikide sõjavägedes mitmesuguseid mehaanilisi instrumente: Ameerikas rootslase Hagelini šifrimasinat, mille ta salaja USA-sse viis, kus seda kasutati tuhandetes eksemplarides muudetud masina «converter M-209» kujul; Saksamaal väga keerulist «Enigma» masinat, mida ka jaapanlased muudetud kujul tarvitasid.
Peale Teise maailmasõja lõppu asendati mehaanilised masinad elektrooniliste arvutitega. Täna leiduvad arvutid igas kontoris ja paljudes kodudes. Kirjavahetus arvutite kaudu on aga riskantne tegu, kui kirjutajad ei soovi oma saladusi (pankades, firmades, sõjaväes jne.) reeta. Sellepärast on arvutite krüpteering muutunud igapäevaseks asjaks. Mitmed «crypto»-ettevõtted tegelevad arvutite kindlustamisega (turvamisega). Me teame, et ameeriklastel ja teistel rahvastel on olemas sõjaväelised pealtkuulamiskeskused, kus varem kontrolliti vastaste telegramme, raadio kaudu saadetud morsesõnumeid ja ka telefonikõnesid. Tänapäeval püüavad need asutused kontrollida arvutitevahelist kirjavahetust. Kuulujutud ütlevad, et Echelon-i nimeline koostöö teatud riikide vahel kontrollib isegi ärisaladusi. USA ülikoolides on leiutatud geniaalsed arvuti turbesüsteemid—IBM-i Data Encryption Standard; ja RSA kood, kus šifri võtmed leitakse lihtarvude korrutamisel, saades 200-kohalised arvud, mis saavad arvutite võtmeks (ja kus üldpublik saab enšifreerida nn. avaliku võtmega, kuid ainult sõnumisaaja saab dešifreerida oma nn. privaatvõtmega). Riigiasutused pole aga huvitatud liiga rasketest koodidest, kuna nende hiigelarvutid (näiteks NSA-s National Security Agency) ei jaksa liiga keerulisi šifreid murda. Sellepärast sõlmisid 33 juhtivat riiki maailmas 1998. aastal Wassenaari lepingu, mis lubab riike keelata liiga raskete krüpteeringu süsteemide eksporti. See tähendab, et riigi kodanikud ja erafirmad ei tohi krüpteerida kommunikatsiooni oma tahtmise järgi. Igivana võitlus šifriloojate ja šifrimurdjate vahel kestab edasi! 
Krüptoloogia riikide saatuste kujunemisel
 Käesoleva artikli algul lubasin ma jutustada ka krüptoloogia tähtsusest riikide poliitilistes saatustes. Minu väide on, et krüptoloogid on tegelikult kujundanud maailma ajalugu! Allpool on paar näidet.
 Esimeses maailmasõjas püüdis USA president Wilsoniga end Euroopa sõjast eemal hoida. Õnnetuseks Saksamaale saatis saksa välisminister Arthur Zimmermann Taani ja Rootsi kaudu šifreeritud telegrammi Saksamaa saadikule USA-s, edasisaatmiseks Mehhiko valitsusele. Selles telegrammis kutsus Saksamaa Mehhikot üles temaga koos sõdima, lubades anda peale sõja võidukat lõppu ameeriklaste lõunapoolsed osariigid Mehhikole. Suurbritannia valitsus näppas selle teate teel Ameerikasse ja nende andekad krüptoloogid dešifrerised selle ning andsid veebruaris 1917 üleskutse edasi USA saatkonnale. See ülbe sakslaste ettepanek avaldati 1. märtsil 1917 kõikides USA ajalehtedes. Rahva survel pidi nüüd president alustama sõda. Saksamaa kaotas sõja liitlaste vastu. Saksa keisririigi hävinemine, rahva vaesumine, Hitleri võimuletulek—kogu poliitiline areng Lääne-Euroopas—on seotud Suurbritannia krüptoloogide saavutusega.
 Enne lõplikku katastroofi Läänerindel Esimeses maailmasõjas olid sakslased aga võidukad Idarinde sõjas Venemaa vastu. Miks? Sellepärast, et vene sõjavägi kasutas sageli primitiivseid krüptosüsteeme, mida sakslased oskasid kohe lahendada. Saksa raadiovastuluureteenistus sai oma kätte isegi Vene staabi raadiogramme lihtsas, s.t. šifreerimata keeles. Venelastel olid Idarindel tohutud kaotused ja Lenini õhutusel mässasid mitmed väeosad ja lõpuks lagunes kogu sõjavägi. Tsaarivõim kukutati, kommunistid likvideerisid kogu tsaari perekonna. See oli suurim katastroof Venemaal. Enamlaste võim levis üle kogu riigi. Siin on aga ehk võimalus väita, et revolutsioon Venemaal oli kasuks Baltimaadele, kes oskasid õiget silmapilku kasutada ja enda iseseisvust kuulutada. Kõik need sündmused on jälle suuresti seotud krüptoloogide tööga.
 Mitmed Suurbritannia Teise maailmasõja ajaloolased väidavad, et see oli Suurbritannia operatsioon Ultra, mis viis liitlaste väed võidule. Paljude aastate jooksul veel pärast sõja lõppu peeti suures saladuses, et tegutses Bletchley Park’is Londoni lähedal hiigelsuur krüptoloogia keskus, mis tegeles saksa šifrite murdmisega. Suurim edu Suurbritannial oli saksa šifrimasina Enigma konstruktsiooni ülesehitamine. Bombe-nimelised elektromehaanilised kombinatoorikamasinad, ja ka maailma esimene suur puhtelektrooniline arvutitaoline aparaat Colossus, aitasid suurelt kaasa Saksamaa krüptogrammide dešifreerimisel. Salakirjade murdmisel saadud Saksa sõjavägedele antud käsud saadeti Briti valitsusele Ultra koodnime all. Suurbritannia kindralstaap oli informeeritud: 
õhurünnakute sihtmärkidest Suurbritannias,	
kindral Rommeli plaanidest Aafrika lahingutes,	
Saksa allveelaevade kohtumiskohtadest varustuslaevadega,	
(pärast maandumist Normandia rannikul) kõigist Hitleri käskudest.	

Alles 1974 lubati Enigma saladusest midagi kirjutada ja siis ilmus mitu raamatut kuulsast saavutusest Bletchley Park’is.
Ka ameerika krüptoloogid mõjutasid ajaloo käiku. Kõige kuulsam krüptoloog William Friedman (sündinud 1881 Kišinjovis) töötas juba 1937. aastast koos teiste teadlastega jaapani šifrimasina (mis oli sakslaste Enigma variant nimega 97) konstruktsiooni ülesehitamisel. Tal õnnestus leiutada pisut primitiivne aparaat, mis aga võimaldas dešifreerida jaapanlaste diplomaatilist šifrit nimega purpurkood. Sõja ajal Jaapani vastu sai USA valitsus pidevalt märksõna Magic all informatsiooni jaapanlaste kavatsustest. Dešifreeritud krüptogrammide kaudu avastati ka jaapani suur laevastik Midway atolli juures, kus ameeriklased murdsid ühes maailma suurimas merelahingus Jaapani laevastiku ülemvõimu. Sõda Jaapani vastu võideti nii krüptoloogide panusega kui ka aatompommi kasutamisega.
Note: Huvitatud lugejad võivad saada kõige paremat lugemismaterjali krüptoloogiast David Kahni 1164 leheküljelisest raamatust The Codebreakers. Eesti keeles on veel saadaval Nicolai Liventhali teos Krüptoloogia ja salaluure (kirjastus «Perioodika», Tallinn 1994).