Korporatsioon Vironia 1900–2000

Korporatsioon Vironia 1900–2000

Table of Contents
1. [TRÜK=100%] Piirkonnad Profiilis (E): Montréal Toimetus 	000

Chapter 1. [TRÜK=100%] Piirkonnad Profiilis (E): Montréal Toimetus 
Alljärgnev on alb2000 toimkonna selle peatüki planeerimise märkmestik. Seda märkmestikku summutatakse kilede valmistamise ajal. (The following is alb2000 editorial-team planning material. This material will be suppressed when alb2000 goes to press.) 
REDIGEERIMISE KROONIKA (VIIMASED ETAPID ETTE)
* 20011110T223944Z
  __{t.karmo} tegi veidike timmimist
    Montréali linnakirjelduses
    __hinnang, et eestlasi on praegu linnas paarsada, 
      sai ta telefoniteel Lavalis asuva perekonnaliike käest
* 20011025T023936Z
  __{t.karmo} kirjutas valmis esialgse variandi, 
    toetudes järgmistele telefoniintervuudele: 
    + ex{t.karmo}ad{h.tamm}@2001024T2118Z/20011024T2158Z
    + ex{t.karmo}ad{e.kohlap}@20011024T2329/20011024T3251Z

KVALITEEDIKONTROLLID
!_filoloog {p.sarevet} kontrolligu keelt
Ülaltoodu on alb2000 toimkonna selle peatüki planeerimise märkmestik. Seda märkmestikku summutatakse kilede valmistamise ajal. (The foregoing is alb2000 editorial-team planning material. This material will be suppressed when alb2000 goes to press.) 
Montréal aastatuhandevahetusel
Juba mõnetunnilise jalutuskäiguga jõuab külaline veendumusele, et Montréalil on pool Toronto jõukust, kahekordselt aga selle veidi suurema linna hingesügavust. Prantsuse linn ta pole: pigem on ta pisinjuujork, kus segunevad nii põlise prantsuse-inglise kui ka kümnete teiste rahvaste keeled ja tunnetemaailmad. Eestlaste osa selles mosaiigis on kahenenud seitsmekümnete aastatega võrreldes, tänu mitte niivõrd loomulikule surevusele kui mässilisele väljarännule Ontariosse. Praegu on eestlasi Montréalis-Lavalis vaid paarsada. Siiski tegutsevad edasi Jaani kogudus ja pensionäride ring.
Akadeemiliselt on südalinnas asuv ingliskeelne McGill University annud ulualust läbi aastakümnete muude seas noore tuumauurija Ernest Rutherfordile, neurokirurg Wilder Penfieldile ning kirjanik Hugh McLennanile. (Viimase romaan Kanada iidsest lõhestusmisest kahe asutava Euroopa kultuuri vahel, „Two solitudes“, sai ka paguluse algaastail Orto kirjastuse juures eestindatud, kui „Kaks üksildust“.)

Aastatuhandevahetusel oli Montréali koondise elu haripunktist enam kui nelikümmend aastat möödas. Siiski suurt kokkutõmbumist Eesti taasvabanemisest saadik ei esinenud. Kus 1987. a.  oli oodata viis-kuus meest tavalisel koosolekul, siis oli neid kolmteist aastat hiljem ikka neli-viis. (Kui juhuslikult sai teada, et ettenähtud päevaks ilmub vaid kolm meest, siis asetati koosolek ümber sobivamale ajale.) Koosolekud toimusid, nagu alati läbi aastakümnete, erakodudues, nüüd nelja isiku rotatsiooni korras. Kokku tuldi umbes kaheksa korda aastas, kusjuures nii suvekuud kui ka detsember-jaanuar jäid vaikseks.
Milline oli siis antud hetkel Montréali Vironia argipäev? Kuna liikmeskond koosnes peaaegu täies ulatuses pensionäridest, kellel öine sõitmine oli suurlinnas raskevõitu, siis koguneti reeglipäraselt lantšiks, kella ühe paiku. Protokolle peeti endisel viisil. Kaalukam atribuutika – rapiirid, vil! Hanno Kompuse (c. 1909) viiekümnendate aastate alguses valmistatud papist vapp – ilmus, nagu meeste lindidki, vaid pidulikumatel päevadel. (Tavalisele koosolekule ilmuti küll eranditult lipsu ning tekliga.) Mõned ajalooga eriti tihedalt seotud varad – arhiiv, ka oldermani sarv kingitud EKL-i poolt Hanno Kompuse kaheksakümnenda sünnipäeva tähisena – olid juba Toronto arhivarile toimetatud.
Postkommunistliku argipäeva lauajutt hõlmas küllaltki sageli Vironia laiema pere tegevust. Vil! Karl Pärl Sr. (c. 1931/II) oli veel üheksakümnendate aastate jooksul olnud tõhusaks USA Idaranniku uudiste vahendajaks. Sama rolli Toronto osas oli täitnud, ja täitis ka edasi, Montréaliga võrdlemisi sagedases ühenduses püsiv vil! Vello Muikma (c. 1948/II). Üheksakümnendate aastate esimesel poolel oli oodata mõnda üksikut viroonlast Eestist, Montréali läbisõidul. Montréali vil! Harald Tamm (c. 1937/II) oli võtnud kombeks sõita Eestisse iga paari aasta tagant. Kuna maršruut tavaliselt viis ta läbi Stockholmi, siis sai temast ka Rootsi uudistekandja. Juubelipidustustel oli Harald Tamm Montréali loomulik esindaja, lausudes oma koondise tervitussõnu Haapsalus peetud suvekommerssil. Ka jõudis nii mõnigi Eesti Vironia „Õlleviku“ eksemplar Montréali lugejate ette. Vironia tähtsaimast ühisaktsioonist esimesel aastakümnel pärast Eesti taasvabanemist, Laia tänava maja restaureerimise teise faasi rahalisest hõlubstamisest, võttis Montréal osa Torontos korraldatud korjanduskampaania kaudu.
Vironia akadeemilise tšükli kõrgpunktiks, Montréalis nagu kõikjal, oli aastapäev. Ehkki štehhimine oli kadunud komme, tuldi kokku pidulikus meeleolus, mehed pool tundi omaette, siis peolaua korras koos daamidega. Samuti tuldi kokku daamidega maikuus. Mai koosistumise laulukava oli ühes punktis Torontost, võimalikult ka teistest koondistest, ees: tavaliselt ei unustatud „Mai ist gekommen“.
Suhted laiema akadeemilise eestlaskonnaga kestsid väiksel määral edasi. Montréali EKL-i hilistalvine kommerss jäi Hirvepargi ajastu algaastail ära. Veel pärast aastatuhandevahetsut seisis aga Vironia kohaliku EKL-i juriidilistes struktuurides, olles oma korda mööda presideerivaks korporatsiooniks.