Korporatsioon Vironia 1900–2000

Korporatsioon Vironia 1900–2000

Table of Contents
1. [TRÜK=100%] Varemetest: Saksamaa koondise areng Toimetus	000
Eelajalugu; koondise rajamine	000
Edaspidine areng	000

Chapter 1. [TRÜK=100%] Varemetest: Saksamaa koondise areng Toimetus 
Alljärgnev on alb2000 toimkonna selle peatüki planeerimise märkmestik. Seda märkmestikku summutatakse kilede valmistamise ajal. (The following is alb2000 editorial-team planning material. This material will be suppressed when alb2000 goes to press.) 
REDIGEERIMISE KROONIKA:
__2000suvi {tkarmo} koostas algvariandi
__20001214T002348Z {tkarmo} pani natuke fakilist materjali juurde
  __võttes aluseks {lkuus}-e käsikiri
    "Märkmeid Münchenis peetud ajavahemikust"
    __põhiosa tollest 
      käsikiri siiski kuulub albumi B3b, 
      mitte praegusesse B3a ossa
      __meeldetuletud: B1a de corporatsione, B1b de hominibusque, 
        B2a-B2b, B3a-B3b, B4a-B4b samuti temaatiliselt eristatud  

KVALITEEDIKONTROLLID: 
!_{tkarmo} kontrolligu yldist soravust Linux-i PostScript'i poognate alusel
  __TETHUD@20001216T204043Z

MUREPUNKTID:
!_kontrollida keelt  
Eelajalugu; koondise rajamine
Riia ja Tartu põlvedele järgnes korp! Vironia paguluses. Lootus, et pagulusaeg lühikeseks kujuneb, ei täitunud: pagulusepohh viimati kujunes pikemaks kui Riia ja Tartu ajad kokku.
 Vironia tegevuse raskuspunkt paguluse algaastail asus Stockholmis. Vironia paguluspõlve kohanemisraskused on järelikult analüüsitud käesoleva juubelialbumi „B3a“-osas, Rootsi rubriigi all. Aga on siiski väidetav et, tegelikule raskuspunktiasupaigale vaatamata, Vironia paguluspõlv sai oma alguse Saksamaal. Juba enne 1944. a. sügise massilist väljarändamist Eestist oli seal väike viroonlaste salk, kuhu kuulusid muuseas vil!vil! Paavo Jüri Õispuu (c. 1918/II), Albert Tattar (c. 1920/II), Aleksander Massakas (c. 1925/I), Osvald Mitt (Tartu-aegne coetus), Gustav Simulson (c. 1927/II), Voldemar Reinok (c. 1929/I), Olgred Aule (c. 1934/II) ja Leo Kuus (c. 1934/II). Mõlemad 1934/II coeterid jõudsid Saksamaale 1938. a. sügisel, peaaegu ühel ajal – Olgred Aule kui Alexander von Humboldt’i stipendiaat Berliini, Leo Kuus kui Eesti Vabariigi konsulaadi sekretär Müncheni – et kohalikkudes ülikoolides promoveerida. (Hiljem doktoreerunud Leo Kuuse mälestused Müncheni päevadest, kuni tema väljarändamiseni USA-sse 1951. a., on ära toodud käesoleva albumi „B3b“ osas.)
Ehkki andmed puuduvad, pole kahtlust, et tuldi kokku informaalselt, kui vanad Vironia pere liikmed, juba enne Vironia 45. aastapäeva tähistamist Lübeckis. Lübeckis 26. novembril 1945 peeti leiva-heeringa-õlu õhtueinet „Kulbacher Bierhaus“-i väikeses kõrvalruumis umbes kaheteistkümne mehega, nende seas asutajaliige vil! Oskar Amberg. Peeti kaks lühikõnet: korporatsioonile vil! O. Ambergi, isamaale vil! A. Joonsoni poolt.
 Suurem osa Vironia pere Saksamaa liikmetest pärast Saksamaa kapitulatsiooni asus USA tsoonis, peamiselt Geislingeni laagris. Esindatud olid nii Riia kui ka Tartu-aegsed vilistlased ja seltsivennad, kuni viimaste coestusteni. Geislingeni veedetud aastatel sai koondise juriidiline struktuur paika pandud. Geislingeni Vironia tolleagsete eestvedajate hulka kuulusid vil! vil! Valter F. Frey (c. 1924/II), Erik Hääl (c. 1931/II; siirdus hiljem Torontosse), kolonel Elias Kasak (c. 1932/II; enne maailmasõda kõrgel kohal Eesti Vabariigi raudteeametis), Heino Sumbak (c. 1934/II; siirudis hiljem Austraaliasse), Roman Toi (c. 1936/II; sageli küll Geislingenist eemal, kuna muusika karjäär oli juba alanud, seega nõudes kontsertreise), Uno Kook (c. 1939/II; siirdus hiljem Torontosse, kus oli tegev selle koondise ülesehitamises, nii seeniori kui teiste ametite töödes). Esimehe toolis oli vil! Eduard Eerme (Ehrlich; c. 1906/II). 
 Tuldi kokku peamiselt informaalsel viisil, nelja-viie-kuue mehe arvul, kas erakodus või tehnikakooli läheduses asuvas Gasthaus Sonne’s. Peeti ka elavat sidet Müncheniga, kus asusid vil! vil! Leo Kuus, Ants Elken (c. 1935/II; hiljem Rootsis, veel hiljem Kanadas) ja Harry Toi (c. 1938/II; hiljem Austraalias, veel hiljem Kanadas). Geislingenist Münchenisse oli tollal kahe ja poole tunni sõit. Enne Saksamaa Liitvabariigi rahareformi aga ei olnud sellise reisigi raskusi, kuna UNNRA eeskirjade järgi sai Eestist pääsenud Displaced Person mitu sigaretipakki kuus. Pakke tehti markadesse eestlastest maaklerite kaudu, sedavõrd priskselt, et Geislingen–Müncheni ringsõidupilet läks maksma vaid n.ö. neli-viis sigaretti. 
1946. a. pühitseti aastapäeva Müncheni Eesti Komitee käsutusse antud endise saksa korporatsiooni Allemannia korteris. Osavõtjaid võis olla kolmekümne ümber. Pidustustele, mis kestid varahommikuni, andis hoogu muuseas Allemannia vehklemistarbete – rapiiride, kiivrite, nahkkinnaste – rekvisiitide esiletoomine allesjäänud paukkorvist. 
 Järgmised kommerssid toimusid Geislingenis, Münchenis ja Augsburgis (tavaliselt nelja-viie viroonlase osavõtuga).
 Ühel Geislingenis peetud koosolekul otsustati, pigemini juhtiva põhimõtte kui täpse sättena, uute liikmete vastuõttu piirduda vaid vilistlaste poegade ja nende sugulastega, Vironia pere ühtluse säilitamise huvides – kitsendus, millest pagulusajastu Vironia siiski hiljem kinni ei pidanud, ka mitte Saskamaa koondises. 
 Esimeste suuremate ürituste hulka kuulusid 1948. a. bussiväljasõit Lõuna-Baierisse ja osavõtt 17. märtsil 1951. a. Augsburgis korraldatud EKL-i kommerssist. 
 Ehkki 1950. a. oli Münchenis erakorterites asuv eestlaste pere teise keskustega võrreldes jäänud vaselapse ossa (juba olid näiteks Müncheni Vironia ridadest edasi rännanud Ants Elken ja Harry Toi), otsustati poolesajandi juubelit pidulikult tähistada. Selleks otstarbeks sai Leo Kuus esinduslikud ruumid Müncheni Arstide Majas. Kohale tuli ka vil! Karl Selter (c. 1922/I) Genfist. Vil! Carl Heimberg (c. 19009/II) iseloomustas aegu, kui ta pani oma Münchenisse Tübingenist saadetud tervituse lõppu cantuse sõnad Was war, dass kommt nicht wieder/ Aber leuchtend ging es nieder („Mis kord oli, see ei kordu, kuid loojub hiilguses“).
Edaspidine areng
 Saksamaa koondise edaspidine tegevus, ehkki aastakümneid energiline, pidi oma mahu poolest vastama Saksamaa Liitvabariigi taanduvale tähtsusele eesti paguluses. Sõjas purustatud Saksamaalt emigreerusid nooremad eestlased, viroonlased kaasa arvatud, massiliselt, eriti aastail 1947–60, eriti majanduslikult tugevasse Põhja-Ameerikasse ja Austraaliasse. Kui 1946. a. andmete järgi elas Saksamaal 106 vironust (neist USA tsoonis 56, Briti tsoonis 46 ja Prantsuse tsoonis 4), siis Vironia Saksamaa koondises oli 1961. a. vaid 13 liiget, 1970. a. 16. Saksamaa koondis ka kannatas, väidetavalt rohkem kui teised, geograafilise hajatuse all. Valdav enamik Rootsi viroonlastest asus kas Stockholmis või selle lähedas ümbruses. Kanadas oli Vironia koondatud Montréali ja Torontosse, USA-s New Yorki ja lääneranniku kolme linna, Austraalias Sydneysse ja väiksemal määral Adelaide’i. Sellevastu domineerivat koondumispunkti Saksa Liitvabariigis ei leidunud. Seitsekümnendateks aastateks kujunes välja vaid olukord, kus enamik Vironia Saksamaa perest asus Baden-Württembergi osariigis, Stuttgart-Heidelbergi kaheksakümnekilomeetri-laiuses sõõris. 
 Omavaheliseks sidepidamiseks aitas eriti kaasa koondise seenior 18. aasta vältel (ja alates 1968. a. auseenioriks tituleeritud; suri 1985. a.) vil! Peeter Orle. Temal, kui endisel Saksa riigi raudtee kõrgemal ametnikul, oli aastas kasutada kaks esimse-klasse priisõidupiletit üle Saksamaa. Selle soodustusega ta külastas pikemat aega vähemalt kord aastas peaaegu igat Liitvabariigis asuvat viroonlast. 
 Alates 1966. .a. hakati pidama koosolekud ja kommerssid keldritoast saanud C! Q!-s, vil! E. Poboli villas Weinsbergis, Heilbronni külje all. 
 Peale sidemetepidamist Saksamaal ellukutsutud EKL-iga (kus elujõulisteks Saksamaa rasketes oludes osutusid, peale Vironia, ka frat! Estica ja korp! Sakala), oli Vironia Saksamaa koondisel tugev isiklik seos saksa korp! Karlsruhensiaga. Vil! Arnold Joonson oli nimelt mitu aastat korp! Kalsruhensia võtmeõigustega alaline külaline, omades veidi suuremad õigused, kandes veidi suuremaid kohustusi, kui Vironia ennesõjaaegsed „kommaani garanteerijad“. Soojade Vironia–Karlsruhensia sidemete tulemusena paiknes Eesti Vabariigi sinimustvalge lipp korp! Karlsruhensia vapi all Karlrsuhensia Heidelbergi korteris alatest 1. maist 1961.
 1965. a. osales Saksamaa Vironia koondis Riia ajal Vironiale abivalmis olnud frat! Baltica sajandijuubeli pidustustel. Tihedad ja sõbralikud vahekorrad kujunesid ka saksa korp! Fraternitas Normannia’ga. 
Saksamaa Vironia tähtsaim ja omapäraseim panus välissuhete arendamisel oli Balti kommersside näol, algul vil! Joonsoni, edaspidi vil! Olgred Aule eestvedamisel. Sellest kirjutab pikemalt käesolevas albumi „B3a“ osas vil! Aule. 
 Viimastel pagulusaastatel oli Saksamaa koondise kombeks pidada ühist aastakommerssi korp! Sakalaga, seitsme-kaheksa mehe koguosavõtuga.