Korporatsioon Vironia 1900–2000

Korporatsioon Vironia 1900–2000

Table of Contents
1. [TRÜK=100%] Põranda alla okupeeritud Eestis Aadu Ritso	000
Vironia avalikkude struktuuride mahasurumine	000
Vironia ebaametlik tegevus okupeeritud Eestis	000

Chapter 1. [TRÜK=100%] Põranda alla okupeeritud Eestis Aadu Ritso 
Alljärgnev on alb2000 toimkonna selle peatüki planeerimise märkmestik. Seda märkmestikku summutatakse kilede valmistamise ajal. (The following is alb2000 editorial-team planning material. This material will be suppressed when alb2000 goes to press.) 

REDIGEERIMISE KROONIKA (VIIMASED ETAPID ETTE)
* 20010810T213634Z
  __{tkarmo} kandis SGML-allikasse filoloog {psarevet}-i 
    keelelised parandused 
* 20010623T221017
  __{tkarmo} lisas materjali Tallinnas 1940.a. hilissuvel
    peetud erakorralise konvendi koosoleku kohta, 
    toetudes intervjuudele {t.toi}-ga
* 20010614T020920Z
  __{tkarmo} tegi pisikesi parandusi, peamiselt keelelist laadi, 
    olles leidnud hea võimaluse paberile printitud
    PostScript poognate lugemiseks 
* 20010609T205113Z
  __{tkarmo} täiendas 1940 suve sündmuste
    kroonikaga, jättes aga veel korralikult
    kirjeladamata see Tallinnas peetud koosolek,
    kus Vironia otsustas ellu jääda
    ning igale rebasele värvid kätte anda
* 20000803T213349Z
  __vaid pisikesi punkte siiamaani. Tegelik
    valmistamine toimub hiljem. Olemasolev materjali allikaks
    {tkarmo} kasutas
    NN-B2b-ENNN__20000802T024646Z…ritso_a____tallinn.txt. 
    (See on omakorda {tkarmo} tehtud valik ühest pikemast
    failist.)

KVALITEEDIKONTROLLID
!_{t.karmo} kontrolligu 1940 suvesündmuste
  kroonika soravust oma praeguses ulatuses üldist soravust
  otse GNU/Linux emacs-i ekraanilt, valju lugemise abil 
  __TEHTUD@20010609T213233Z
!_{t.karmo} kontrolligu samas kroonikas esitatud fakte 
  EAA fotokoopiate vastu
  __TEHTUD@20010609T215707Z
!_{t.karmo} kontrolligu EAA fotokoopiatest võetus tsitaadid
  sõnasõnaliselt EAA fotokoopiate vastu, 
  kasutades selleks otstarbeks vaid GNU/Linux emacs-i ekraani
  __TEHTUD@20010609T220745Z
!_{t.karmo} kontrolligu, et {roman.toi} laused 1940.a. erakorralisest
  Tallinnas peetud konvendi koosolekust oleksid sedamoodi ära 
  toodud, nagu nad seisavad alb1990-s
  __TEHTUD@20010623T221017Z
!_{p.sarevet} kontrolligu keelt poognate alusel
  __TEHTUD@20010707
Ülaltoodu on alb2000 toimkonna selle peatüki planeerimise märkmestik. Seda märkmestikku summutatakse kilede valmistamise ajal. (The foregoing is alb2000 editorial-team planning material. This material will be suppressed when alb2000 goes to press.) 
Vironia avalikkude struktuuride mahasurumine
Esimene suur muudatus Vironia elus sellel ajajärgul, mis algas Molotov-Ribbentropi pakti päevil 1939. a. hilissuvel, toimus Tallinna konvendis. Kui Hitleri valitsus kutsus baltisakslasi Saksamaale varsti pärast Saksamaa–NSVL mittekalleltungipakti sõlmimist, vabanes Tallinnas häid ruume. Nii kolis ka Tallinna konvent Vene tänavale nr. 30. C! Q! hõivas siin terve alumise korruse. Vironia peal asus Eesti Inseneride Koda, mille tõttu uued ruumid olid sturm frei.
Ehkki Eesti riiklik suveräänsus oli sügavalt kompromiteeritud 1939. a. sügisel baaside lepingu näol, jäid elurutiinid püsima kuni järgneva suve alguseni. 1940. a. toimus tavaline maikommerss. Alles siis, kui Vironia oli oma korrapärases sügavas suveunes, tuli lõplik purunemine: 16. juunil NSVL-i ultimaatum; 14.–15. juulil ühekandidaadilised valimised; 6. augustil Moskva formaalne vastutulek uue valitsuse palvele Eesti inkorporeerimiseks NSVL-i.
Sisekaitseülema otsus 1. augustil 1940 nr. 1030-Sk keelustas üliõpilasorganisatsioonid ja nägi ette nende varade konfiskeerimise. 5. augustil andis Tartu Ülikooli Valitsus välja oma kirja nr. 2269 Ülõpilaskonna Kuraatorile, Üliõpilaskonna Kuraatori abile, Üliõpilaskonna Vanematekogule, Üliõpilaskonna Esindusele, Akadeemilisele Kohtule, üliõpilaskonventide esimeestele (seega muuseas Vironia seniorile) ning üliõpilaskonventide liitude esimeestele: 
Ülikoolide Seaduse muutmise seaduse (RT 1940,89,864) ja Haridusministri poolt antud Üliõpilaskondade ja nende organite ning üliõpilaskonventide ja nende liitude likvideerimise korra alusel asuge ome asutise likvideerimisele, koostades seks otstarbeks likvideerimisakt Teie omandis olevate varade kohta vastavalt varade liikidele: 
	1.	raamatukogu akt,
	2.	arhiivi akt,
	3.	asutise embleemide ja rekvisiitide akt (asutist iseloomustavad esemed: lipud, vimpelid, rapiirid jne.),
	4.	asutise kinnisvarad,
	5.	asutise vallasvarad (peale p. 1. ja 2. ja 3 märgitu),
	6.	varaliste õiguste ja kohustuste nimestik. 
Vastavad aktid koostada hiljemalt laupäevaks, 10. augustiks s. a.
Üliõpilaskonna Kuraatoril ja ta abil hoolitseda selle eest, et antud korraldus täpselt täidetaks. 
Käesoleva korraldise peas märgitud asutiste esimehed või juhatajad võivad teotseda tarbekorral ja asja kiiruse huvides ilma juhatusi kokkukutsumata. 
Likvideerimiskomisjoni koosseisusu, s. o. I. Sibul, V. Salve, R. Liivamägi, H. Tiit, E. Kruus, L. Tiik ja A. Lagus, määras Ülikooli Valitsus 9. augustil.
Esimene etapp Vironia füüsilises mahasurumises oli Laia tänava ruumide sunduslik evakueerimine Punaarmee kasuks, kusjuures ENSV talletas liikuva inventari üksikisikute kodudesse – küll tähelepanekuga (ja sellest ta ka kinni pidas), et mõne päeva pärast tullakse talletatud esemetele järele. Niisiis vil! Aleksander Kiima (c. 1932/II) hooldas lühemat aega kanepist vaipa ning esimese eestseisuse pilti; hr. August Kiima harmooniumi; vil! Juhan Piho (c. 1934/II) mööblitükke, muuseas kümmet tooli; vil! Karl Linnas (c. 1937/II) mitme väikse eseme kõrval ka raamatukappi ning kuutteist mensuurtera; vil! Ain Kuusner (c. 1937/II) peamiselt mööblitükke, kaasa arvatud eestseisuse kirjutuslauda; vil! Herman Viirmann (c. 1925/II) muude asjade seas viitteist söögitoa tooli; vil! Felix Riismandel (c. 1935/II) mensuuri rekvisiite ja muud spordivarustust; vil! Heino Maasik (c. 1933/II) spordivarustust ja muud, kaasa arvatud nelikümmend kaks suurt laudlina, nelikümmend üheksa käterätikut, viisteist tolmulappi; vil! Hugo Tõugjas (c. 1935/II) muuseas eestseisuse lauda ja kõiki kolme juurdekuuluvat tooli; vil! Evald Koonik (c. 1938/II) muuseas Enno maali ning seitset tammetooli; vil! Harald Vilberg (c. 1931/II) muuseas kroonlühtri suurt leinakatet, kroonlühtri väikest leinakatet, kakskümmend viis kardinat või kardinate komplekti; vil! Boris Avald (c. 1934/II) muuseas kahtkümment kuus saali tooli; vil! Olaf Aule (c. 1931/II) muuseas üht diivanit, kolme pehmet tooli; vil! Avenir Aksel (c. 1935/II) muuseas konvendi „Aga Baltic“ raadiot; vil! Viktor Grünberg (c. 1938/II) kakt söögitoa lauda; vil! Heino Sumbak (c. 1934/II) kahtkümmend viit tooli, vil! Konstantin Jaska (c. 1939/I) muuseas Hiinas asuva vil! Aleksander Jenase (c. 1914/II) Tartusse saadetud Buddha kuju, ja veel raamatukogus asunud Kreutzwaldi büsti; vil! Valdeko Alajan (c. 1933/II; nagu saatus seda ette nägi, oli tema vanemate valduses mahukas kuur) lausa hämmastavat kogu pisiasju, ära toodud ENSV aktis üheksakümnekaheksarealise täpsusega (peale oodatavat viitkümmend üheksat väikest taldrikut ei jäta akt ka mainimata kroonlühtri konksu, kümmet piimapudelit, konservikarbiavaja); ja Linda Laidmets väikest kogumit majapidamisesemeid. Kergemini pääsesid küll vil! Ernst Vardja (c. 1929/II; vaid kast kroonlühtri osadega) ning vil! Andreas Uuehendrik (c. 1915/II; vaid Bergmani õlimaal), veel kergemini vil! Endel Reibaum (c. 1938/II; vaid üks paukrapiir). Pööningule jäi veel natuke liikuvat inventari (muuseas pingpongilaud); aeda ümmargune laud koos pingiga; kuuridesse suur kogum esemeid, millest tähtsaim kuusteist kommerssilauda.
15. augustil senior Arvo Lainvee (c. 1935/II) juuresolekul – ta tuli Tartusse kodulinnast, Tallinnast – anti üle valdav osa raamatukogust, üle tuhande köite, kusjuures ENSV vastavas ürikus analüüsiti 142-köitelise kogu kadumaminemise põhjusi: 
…köidetest on arvatavasti osa laenutatud korporatsiooni liikmeile. Osa raamatute kadumine on aga tingitud sellest, et konvendi korterist sundkorras lahkumisel oldi sunnitud paigutama üks raamatukapp ühes seesolevate raamatutega keldrikorral asuvasse tuppa, mis ei kuulunud üleandmisele. Teenija seletuse järgi on see kapp aga seal lahti murtud ja hiljem koguni ära viidud, kusjuures osa raamatuid oli jäetud põrandale, kuna ülejäänute asupaik on meile praegu teadmata. 
27. augustil senior Lainvee juuresolekul talletati vallasvara (ENSV dokumentatsioon täpsustab, et ei puudunud ei kroonlühtri konks ega konservikarbiavaja) oma ajutistest varjupaikadest üksikisikute kodudes Aia tänavals nr. 21, I ning II korrustele.
28. augustil anti senior Lainvee juuresolekul üle arhiiv ning embleemid-rekvsiidid, mis, nagu tavalisem liikuv inventar, olid talletatud üksikisikute kodudesse. (Korporatsiooni vapp oli nendeks päevadeks Aleksander Kiima, üheksa vapi lippu Ain Kuusneri, vanim osa arhiivist asutajaliikme vil! Ferdinand Mitti valduses.) Toimingut arhiivi näol, ka arhiivi saatust tänapäevani, on analüüsitud käesoleva juubelialbumi „B4a“ osas. Embleemid ja rekvisiidid, ka esindususlikumad osad liikuvast inventarist, toimetati Eesti Rahva Muuseumi (ERM), kusjuures ENSV rakendas ka kahte Tartu Eesti Laenu- ja Hoiu Ühisuse seifi. Eesti Ajaloo Arhiivis (EAA) säilinud ERM-i 1940. a. inventar annab elava pildi sellest, mis Muuseumi valdusse pääses nii 28. augusti kui ka teiste augustipäevade toimingute kaudu. ERM-i teadurid tegid pikki, hoolikaid sissekandeid, pühendades seniori toolile näiteks kaks ja pool, kroonlühtrile koguni üle kolmeteistkümne ja poole lehekülje. (Lühtri kirjelduses ei jäeta tsiteerimata ka neljal säilinud elektripirnil asuvat nelja erinevat teksti – „Osram 220/25 125“, …) ERM-i Vironia sissekannete 1–137 sarjas esineb ka ettevaatlikke joonistusi mitmest asjast – laualühtrist, klaasist šoppenist, pitserist ning kummitemplist, antiiksest duellipüstolist, värvikilpidest Vironia värvides, Velecja vasest kilbist, kahest rapiiri käepidemest, lipuvarda otsast, mitmest jooginõust, eestseisuse toolist, seniori toolist, kroonlühtri osadest (pirn kaasa arvatud), ornamentatsioon ühel külalisraamatu kaanel.
Samuti 28. augustil toimus senior Lainvee juuresolekul jooksva arvepidamise raaamatute üleandmine. Sealjuures Ülikooli kaasa sai ka Vironialt 3.23 Kr, ehk E. Virro nimelise kapitali väljalaenamata osa, kogusummast 3247.62 Kr. Järgmisel päeval maksti üle samasse kassasse 131.54 Kr, ehk kaasaraamatu 8. augusti 242.55 Kr saldo maha arvatud nn. likvideerimise kulud kogusummas 111.01 Kr.
Veel võeti vil! Boris Avaldi (c. 1934/II) juuresolekul 7. septembril ENSV valdusesse Lai tänav 30 asuvasse kuuri ajutiselt deponeeritud esemed (nagu seletab akt): 
•	2 rapiirivarna
•	1 armatuur
•	1 lambikuppel
•	…
•	1 triikraua juhe (lagunenud)
•	… 
Vironia (formaalselt Vironia Vilistlaskogu) kinnisvara Lai tänav 30/32 „natsionaliseeriti“ 31. oktoobril 1940 ENSV ajutise Ülemnõukogu Presiidiumi seadluse alusel („ENSV Teataja“ 1940, 46, 531 jrk. nr. 714 ja 715).
Varsti peale Vironia mahasurumist, võimalikult juba augustis (täpset kuupäeva pole praegu teada) kutsuti kokku tegevliikmete ja vilistlaste erakorraline koosolek Tallinnas, Tartu koondise senior Lainvee juhatusel. Koosolekusse suhtuti kui terve Vironia ühisesse ettevõttesse, seega kui ebanormaalsetes oludes peetud spetsiaalsesse konvendi koosolekusse.
Kokkukutsumine toimus suusõnaliselt. Valitsevates politseitingimustes ei saanud enam usaldada ei posti ega telefoni. Kokkukutsumist hõlbustasid aga asjaolud, et kuna valdav enamik liikmeskonnast elaski Tallinnas ja tavaline tudeng oli sellel tormilisel hilissuvel ilma tööta, siis linna kohvikutes toimuski erakorraliselt tihe informaalne uudiste vahetamine. Kokkusaamise asupaigaks valiti oma keskse asendi pärast vil! Felix Kadaku (c. 1934/II) kodu Vene tänaval. Kohale ilmus võimalikult umbes kuuskümmend meest, ükshaaval (et mitte äratada võimude tähelepanu; samuti lahkuti ükshaaval). Korporatsiooni asju aeti lühidalt, vaid tunni või poole tunni kestvusega. Turbe eesmärgil protokolli ei kirjutatud. Istuti siiski teklites.
Tähtsaimad otsused on juba kaks korda näinud Vironia trükimusta, vil! dr. Roman Toi (c. 1936/II) sõnastuses – [Korp! Vironia 1950], [Korp! Vironia 1990]. Siiski väärivad need tuttavad fraasid veelkordset väljatoomist: 
Konstateeriti, et pole võimu, kes suudaks likvideerida Vironia. Meilt võidakse võtta meie välismärgid, meie varandused, kuid meie lipukirja, mis on coetusest coetusesse juurdunud tõsise teona isamaa-armastuse pinnal, ei ole võimalik natsionaliseerida.
Korporatsioon Vironia tegevus avalikõigusliku organisatsioonina kuulutati vägivaldselt ning õigusvastaselt lõpetatuks ning otsustati edasi minna oma rada oma tõekspidamiste järele.
Ka otsustati anda Tartu ja Tallinna konventide eestseisustele volitused määramata ajaks. See tähendas muuseas seda, et juriidiliselt eksisteeris raudse eesriide taga Tartu koondise eestseisus, ehkki tegevusvõimalusteta, vähemalt kuni senior Lainvee surmani 1976. a.
Koosoleku käigus tuli veel ettepanek kuulutada iga 1939.–40. a. nimekirjas esinev värvideta liige, kas rebane või värvekaotanu, värvikandjaks. Ettepanek võeti vastu kiiresti, maksimaalselt minutiga. Pärast koosoleku lõppu toimuski värvide kätteandmise aktsioon. Sellest on praegu nii palju teada, et sõideti läbi Harjumaa ja Tartumaa, ja et viljandlane Roman Toi, kui protseduuri läbiviija Viljandimaal, andis värvid kahele rebasele. (Ettevaatuse mõttes tegi Roman Toi seda omaenda värvidega, et pärast tema edasisõitmist ei jääks esemete näol jälge.)
Uues poliitilises olukorras leidis Evald Koonik (c. 1938/II), et ta peab esitama korporatsioonile, kelle tõkspidamisi ta enam ei jaganud, formaalse lahkumispalve. Teisi lahkumispalveid ei olnud.
Vironia ebaametlik tegevus okupeeritud Eestis
Nõukogude tagalast kodumaale jõudnud ja Saksa okupatsiooni alt vabanenud viroonlased leidsid kohe ühise keele. Kõige suuremaks koosviibimiseks kujunes 1944. a. aastapäeva kommerss, mis peeti vil! Hans Õunapuu korteri verandal. Seal osales üle kahkümne vilistlase, nende hulgas Arvo Lainvee, Aadu Ritso, Arnold Laagus, Ruudi Hain, Hugo Paalmann, Oleg Reile, Karla Sahk, Felix Sauks ja Edgar Teder.
Pidulauda pandi kõrvuti istuma Punaarmee majori vil! August Otsa ja Wehrmachti „kapteni“ vil! Endel Kullamaa. Pidu kestis hommikuni, s.o. liikluskeelu lõpuni. Varsti pärast pidu mõned vil! vil! arreteeriti ja mitmeid kuulati üle.
Kui 1960. aastate algul valitsusrežiim muutus järk-järgult leebemaks, hakati julgemalt koos käima kohvikutes ja restoranides. 1970. aastate keskpaigast alates kohtuti vil! vil! Valter Juure, Elmar Männiku ja Eduard Siiraku eestvõtmisel igal esmaspäeval kell 12.00 (s. o. kohviku avamise ajal) Kadrioru vanas kohvikus trammipeatuse vastas, hiljem uues Luige kohvikus. Enne kohvikusse minekut tegid pensionäridest vilistlased ühe tiiru Kadrioru pargis. Käidi koos „veteranide“ nime all. Siin peeti ka pidulikke koosviibimisi kommersside puhul ja juubelisünnipäevi. Ka kommersse nimetati sünnipäevadeks. Kadrioru kohvikus käivaid vilistlasi oli küllaltki palju. Kord aastas tehti kokkuvõtteid osavõtjate kohta.
Vil! Oskar Põder organiseeris ka teise kooskäimiskoha restoranis „Kännu Kukk“, kuid see ei leidnud küllaldast poolehoidu.
Kui 1980. aastate keskel Kadrioru Luige kohvik jäi remonti, organiseeris vil! Elmar Männik vilistlaste kooskäimise restoranis „Rae” (end. „Corso“ kohvik). Seal sai olla üsna omaette, sest võimaldati restorani tulek pärast lõunat, mil see oli ametlikult kinni.
 1988. aastaks, s. o. ajaks, mil vilistlaskogu ametlikult tegevust taaselustas, oli liikmeid, kes omavahel läbi käisid, umbes 35, neist Tallinnas, Tartus, Viljandis 1 ja Pärnus 1 ning Moskvas 1.
Teistes EKL korporatsioonides oli vilistlaste arv märksa väiksem. Mõned korporatsioonid käisid koos kord kuus koos abikaasadega. 1980. astate algul tegi korp! Fraternitas Liviensise vil! Evalt Elman ettepaneku hakata kord kuus koos käima nii, et igast EKL-i korporatsioonist võtaks osa vähemalt vilistlane. Korp! Vironiast on nendel kokkutulekutel osalenud vil! vil! Friedrich Johannson ja Aadu Ritso.
Surnud vilistlaste haudadele viisid matustel osalenud viroonlased alati pärja. 1969. a. asutati vil! Valter Juure algatusel pärjafond, mis kujunes vilistlaste osamaksudest. 1976. a. hakkas fondi pidama vil! Elmar Männik, kes andis asjaajamise 1989. a. üle vilistlaskogu laekurile vil! Endel Kullamaale. Pärja lindile trükiti „akadeemiliste sõprade“ või „ülikoolikaaslaste poolt“, sest Vironia nime kasutamine oli ohtlik. (Palju võis tõesti sellel ajal sõnast sõltuda: kui hotellile „Viru“ taheti panna nimeks „Vironia“, Tallinna Linna Täitevkomitee koosolekul keegi tõstis üles küsimuse, et kas see pole tagurliku üliõpilaskorporatsiooni nimi.)
Olulist osa viroonlaste seas etendas asutajaliige subseenior ja hiljem olderman vil! Richard Mitt (hüüdnimega „Punkt“). R. Mitil olid säilinud mitmed Vironiaga seotud huvitavad esemed, muuseas suur venna päevik Vironia asutamise ajajärgust ja suur asutajaliikmete foto.
Tähtsamad korp! Vironia reliikviad viidi vil! Eduard (Ets) Siiraku juurde, kes muutus aja jooksul vilistlaste hulgas autoriteetseks ja keda hakati pidama seenioriks. Kuni nägemise nõrgenemiseni oli ta väga energiline ja jäädvustas järgnevatele põlvkondadele fragmente Vironia ajaloost.
Ferdinand-Robert Miti (hüüdnimega „Professor“) üliõpilasaastatest oli säilinud päevikuid, mis küllalt põhjalikult valgustasid korp! Vironia saamislugu. Vil! Eduard Siirak korrastas need mälestused 233-leheküljeliseks käsikirjaks, jättes sealt välja mõned siivutud kohad.
Vil! Eduard Siirak kirjutas ka ise unikaalse raamatu Riia Polütehnikumis õpinud korp! Vironia vilistlaste kohta. Raamat ilmus Torontos 1975. a. Enne käsikirja kirjutamisele asumist pidas ta vil! Aadu Ritsoga pikemalt nõu käsikirja struktuuri ja selles käsitlemist leidvate elulooliste andmete üle, samuti ka, kuidas kirjutada, ilma et sellest kellelegi paha tuleks. Kirjutamist hoiti suures saladuses. Teada olevate andmetel Eestis enam asutajaliikmeid ei elanud, elasid ainult kadunud vilistlaste abikaasad, kelle käest sai huvitavaid andmeid. Viimasena suri asutajaliikme vil! Johann Ritsoni abikaasa Marie 1989. a.
Vil! Siirak kirjutas käsikirja kahes eksemplaris, kontrolleksemplar oli vil! Aadu Ritso käes. Teine jäi autori kätte ootama soodsat juhust välismaale toimetamiseks. Lõpuks õnnestuski tal saata see käsipostiga Stockholmi. 1969. a., kui vil! Aadu Ritso viibis USA-s, arutatas ta käsikirja kirjastamise küsimusi vil! Leo Peedoga ja telefoni teel vil! Edgar Saksaga. Ühtlasi leppiti kokku, et käsikirja avaldamisel ei tohi selles esineda autori nime, kuna see võinuks Eestis temale ohtlikuks saada. Sellest peeti ka Torontos kinni. Eduard Siirakul oli väga hea meel, kui veel enne surma sai oma teost näha. Käsikirja juurde kuulus ka album coetuste ja teiste vanade piltidega, mis läks kaduma. Küll jäi aga alles Vironia asutajaliikmete pilt koos allkirjadega ja esimese eestseisuse foto.